Kažu da zemlja može da se promeni za samo jedan dan. Tog dana Srbija se promenila.
Stotine hiljada Srba ispratilo je Zorana Đinđića. Bila je to najveća sahrana od Josipa Broza Tita, a Đinđić nije imao 35 godina diktature da to organizuje. Naprotiv.
U srpskoj istoriji jedino je knez Miloš Obrenović dok je bio na vlasti umro prirodnom smrću. Svi ostali su bili ili ubijeni ili prinuđeni na abdikaciju. To govori o nasilnoj promeni vlasti u istoriji ove zemlje. Nasilno je uklonjen Karađorđe, nasilno su smenjeni knez Miloš i knez Mihailo, svrgnut je knez Aleksandar Karađorđević. Ubijen je knez Mihailo. Kralj Milan je prognan. Kralj Petar je veći deo svog života proveo u izbeglištvu, njegov sin, kralj Aleksandar ubijen je u svetski poznatom atentatu. Aleksandrov brat knez Pavle proteran je iz zemlje i isporučen Englezima, naslednik kneza Pavla kralj Petar Drugi pobegao je iz zemlje, i posle Drugog svetskog rata skinut je s vlasti zajedno sa monarhijom.
I u komunizmu su sličnu sudbinu imali srpski komunistički prvaci.
Slobodan Penezić Krcun nastradao je u nerazjašnjenoj saobraćajnoj nesreći; Aleksandar Ranković svrgnut je na vrhuncu moći; čovek koji je stvorio Miloševića, Ivan Stambolić, brutalno je ubijen u avgustu 2000. Milošević je izručen Haškom tribunalu.
Neverovatni niz prekinut je tek posle ubistva Zorana Đinđića…
Posle 12. marta 2003. političari na vlasti počeli su da odlaze u penziju, ili u opoziciju.
Đinđićev naslednik Zoran Živković mirno je predao vlast, primopredaja je izgledala kao u Americi. Koštunica je vratio mandat, naljutivši se na narod, Boris Tadić, nekoliko sati po zatvaranju biračkih mesta, čestitao je Tomislavu Nikoliću.
Da li je to najveća pobeda Zorana Đinđića i petooktobarskih promena?
Ili je tome ponovo došao kraj.
Đinđićeva najpoznatija knjiga “Jugoslavija kao nedovršena država”, polako postaje i njegovo autobiografsko delo.
Istraga nikada nije do kraja završena, tzv. politička pozadina, dvadeset godina od atentata Srbija je na istoj razdaljini od EU, ako ne i dalje, ne pominje se više godina priključenja, a na kraju njegovo telo ispraćeno je u nedovršenom Hramu Svetog Save, koji je on započeo, kao ideju da napokon nešto završimo do kraja…
Poštovani, pročitali ste 1 besplatan članak.
Da biste nastavili sa čitanjem naših premium sadržaja, neophodno je da odaberete jedan od planova pretplate.
Već imate nalog? Ulogujte se